http:/subs.sab.bz
Превод и субтитри: Slavy CHC & Nikola NSS
Тайминг: Golgi, Linwelin, Ricana.
Не можем да се крием повече.
Нито пък трябва.
Орай са събрали армии и идват да ни унищожат.
Всичко в което вярваме или което сме, е обида за тях.
Няма да се спрат пред нищо, за да унищожат всяка частица доказателство,
опровергаваща техния фанатизъм.
Нямаме избор. Опитахме да спорим с тях.
Можем да се бием и да използваме знанията си срещу тях.
Толкова сме малко, в сравнение с тях. - Кивотът може да промени всичко.
Използването на сила ли е отговора?
Ще отхвърлите самото съществуване на ораите.
Това не е по-различно от убийствата които те предлагат.
Единственият морален начин да промениш мнението на някой
и да го накараш да види нещата от твой ъгъл, е да представиш доказателство.
Ние вярваме в системното изясняване на истинския физичен свят,
чрез наблюдение и опит, чрез спор и обсъждане, но най-вече,
чрез свободна воля.
Няма да правя компромис
с основните си разбирания за лоялност, за да я запазя.
Осъзнаваме невероятните възможности на технологията на кивота.
И опасността от подобна сила.
Тя няма да бъде използвана като оръжие срещу Орай.
Обсъждането е приключено.
Звезден портал КИВОТЪТ на ИСТИНАТА
Ще ми помогнеш ли?
Наистина ли е това?
Ами, покрит е с писмеността на древните.
Тези символи са от най-стария диалект, който съм виждал.
Пише
"Нещо старо е добре пазено"
Какво е нещото, Даниел? - Ако знаех, нямаше да кажа "нещото".
Защо й отговарям? - Спри да се оплакваш и го отвори.
Не може просто да го отворим. - Защо не?
Ако е това, което си мисля, то е мощна част от древната технология
способна да направи така, че който погледне в нея да вярва, че ораите
не са богове. Доколкото знаем. - Но ние вече вярваме в това.
Казах "доколкото знаем". Може да има и друго, в което да те накара да вярваш.
Може би вярваме и в другите неща. - Това е отделен въпрос. Има и друга
причина да не го отваряме. - Виж ми ръцете!
Те са изранени и кървят. Счупила съм си всички нокти.
Дни наред бяхме сред изгаряща горещина.
Не съм се къпала. - Нито пък ние.
Това е очевадно. Така, според теб този стар, твърд сандък е нашето
спасение от подтисничеството на орайската армия.
Нашият най-добър, може би, единствен шанс за спасение.
Колко дупки изкопахме в земята? Помогни ми Мускул.
Много. - Така, през всичките години Джафа
са били тук и са знаели, че Дакара е била първата база на Алтеран
в тази галактика. И искаш да ми кажеш, че никога не са търсили артефакти
на древните? - Няколко артефакта са били открити
и описани при възстановяването на града. Но при рязка смяна на водачите,
недостиг на време или работници... - Ала бала.
Но ето ни тук. Най-накрая. Може би го открихме: Върховното оръжие.
Така, че би ли ми обяснил някой, защо не можем да посрещнем нашата
благословена съдба, като го отворим? - Защото е запечатан.
Определено няма да се отвори.
Защо не каза така?
Опитах се, но ти не спря да се оплакваш.
Не, не! Не може! Казах ти, че това е част от технологията.
Може да го счупиш. - Било е заровено милиони години.
Тихо! - Какво?
Хей, деца. Познайте какво.
Обстрелват ни!
Не си спомням да съм пращал покани за купон.
Трябва да отстъпим!
Движете се напред!
Какво правите? Трябва да отидем там. - Знаем.
Прекалено много са. - Няма друг изход.
Знаем! - Ами сега?
"Сега" вече ще го направя.
Командире, хванали сме ги в капан.
Вала, аз съм Томин. Свалете оръжията и се предайте,
и ви обещавам да ви пощадя. - Това е смешно.
Тъкмо мислех да кажа същото!
Вала, трябва да ми се довериш. Позицията ви е набелязана от космоса.
Съгласете се или ще бъдете унищожени!
Мисля, че трябва да им се доверим. - Джаксън?
Ами, ако те го отворят? Няма да е най-лошото нещо на света, нали?
Добре. Поканете го.
Можеш да влезеш.
Изглеждам ужасно.
Здрасти!
Как си? Какво ново?
Какво правите тук? - Наистина сме на ваша страна.
Взе ми думата от устата.
Как разбрахте, че сме тук?
Силата на Орай няма нужда от коментар.
Започва се.
Кажи ми, какъв е този артефакт, дето сте намерили?
Почакай малко. Не трябва ли да знаеш вече?
Твоята логика. - Не, чакай, не е нужно да го увърташ.
Искаш ли да знаеш какво е? Ще ти кажа.
В този кивот са тайните за разрушаването армиите на Орай.
И мисля, че последното което искаш, е да го отвориш.
Мислиш, че ме е страх от съдържанието му?
Казвам, че трябва да те е страх. - Отворете го!
Не чу ли какво казах? - Отворете го!
Запечатан е. - Чакайте, не!
Не е това, което очаквах.
Глупави са тези, които не следват пътя.
Някой иска ли да се обзаложи какво ще каже след това?
Убийте ги. - Щях да спечеля пари така.
Приор! Дадох им думата си, че ако се предадат,
ще бъдат пощадени. - Вашата дума? Единствено думата
на орай има значение! - Книгата на Източника казва,
че истината е началото на пътя... - Tомин, уморих се от твоите
възражения! Убий ги или ще гориш в огъня на вечните мъки.
Не го прави. Той не може да те нарани.
Ние ти се доверихме. Довери ми се сега.
Стреляй! - Мислиш, че те изпробва.
Той наистина те кара да го направиш, защото е разбрал, че извън неговия
обхват, той е напълно безсилен.
Убий ги!
Убий ги веднага! Заповядвам ти!
Спрете! Не стреляйте!
Как? - Ето. Можем да ти покажем.
Използваме това устройство. Временно неутрализира техните способности.
Според Томин,
похода на Орай планира да прати
нова вълна от кораби през Свръхпортала в скоро време. Може би
подготвят атака над Земята. - Малко е неясно.
Затова подозирам, че приорите дават подробности на базата
"само необходимото да се знае".
Жалко, че не сте открили кивота. - Тъй вярно, сър. Но пък опитахме.
Няма ли други полезни сведения? В момента Tомин идва, за да схване
факта, че е посветил живота си на фалшиви богове.
Страхотно. Какво иска?
Кой е този?
Влез. Тъкмо ще се запознаеш с него.
Генерале.
Полковник Мичел. - Познах ви по вашето досие.
Мичел, това е Джеймс Мерек, МНС (международен надзорен съвет).
Аз съм ви голям фен, полковник. Истинско удоволствие е да ви срещна.
Какво стана с Уозли? - Зает е с атлантската експедиция.
За което, всъщност, съм благодарен. Посещението ми е изпитание за мен.
Извършили сте невероятна работа, при такива трудни обстоятелства.
Не мисля, че трябва да правя нещо друго, освен...
да не ви се пречкам.
Какво искаш?
Считам, че протоколът изисква да ви уведомя, че лично
ще разпитам затворника. - Какъв затворник?
Смятам, че в доклада ви е отбелязан като Томин.
Без фамилия. - Добре. Съжалявам, аз...
Обърках се. Вижте, считаме го по-скоро за гост.
Разбира се, моя грешка.
Вярвам, че на вражеския командир, устремен към нашето пълно унищожение,
е дадена удобна квартира. - Да, но той се промени.
Хайде, полковник. Нали всички лоши казват това, след като ги хванем?
Всъщност, той хвана нас и след това се предаде.
Моите хора вече го разпитаха.
Не, ясно. Вижте, съжалявам. Наистина не искам да ядосвам някого.
Моите началници искат да подготвя лично доклад по този въпрос
и не искам да ги разочаровам.
Знаеш, че сега навлизам в работата като цяло. Нали разбираш?
Естествено.
Много ви благодаря. Не мога да ви опиша колко се вълнувам,
че ще работя с вас. Всъщност, правех това, което вие правите, полковник,
така че знам точно как се чувствате. Сигурен съм разбирате, че просто
си върша работата. - Благодаря ви, г-н Мерек.
Генерале, полковник.
Той е правил това, което аз правя.
Какво означава това? Каква е неговата история?
Служител на ЦРУ. Черната работа.
Страхотно! Значи МНС... е внедрил шпионин сред нас.
Без съмнение, МНС го е избрал внимателно.
Защо чувствам, че ще ми липсва Уозли?
Орай са мъртви и премахнати.
Както казах, не го знаем със сигурност. Знаем, че сме пратили оръжие
в галактиката на Орай, което би трябвало да ги унищожи.
Но не и тези, които ги почитат. - Не. Без хората.
Само издигнатите същества. - Знам, че звучи сложно,
но смисълът е, че ако не ги спрем, този свещен поход в името на Орай
може да свърши кърваво за всички хора.
Безсмислено кърваво меле.
И надеждата е, че този кивот ще накара всички,
които вярват в Орай, да не им вярват повече.
На древния език, се казва: "Армирия Веремас",
което в свободен превод означава - Кивотът на Истината.
Знам, че нямам право да го кажа, но изглежда грешно.
Не съм казал, че е правилно. Имам предвид, очевидно алтераните
не са мислели, че е морално да се използва, иначе не бихме попаднали
в тази ситуация. - Но е сравнимо с кръвопролитието
което ни очаква. - Мислим, че кивота е способен
да промие мозъците на хората, да повярват на това, което е
програмирано в него. - Как разбрахте къде да го търсите?
Не знаехме. - Сандъкът който намерихме
очевидно не беше кивота. - Но все пак трябва да имате идея.
Имах видения няколко пъти.
Даниел споделяше мнения с бивш алтеран - Мерлин, за кратко време.
Той престана да ми се явява, но ми помогна да построя устройството,
което беше пратено да отстрани Орай. - Надяваме се.
мислим, че тези видения може би са остатъци от паметта на Мерлин,
оставени нарочно, за да ни доведат до кивота.
Мислите, че съм луд, защото вярвам в Орай?
Не си луд, Томин, просто... грешиш.
И двамата сте чели Книгата на Източника, нали?
Да. - Помните ли частта за Ортус Малум?
Прости ми, но не я помня наизуст.
Книгата има много текст, но малко картини.
Ортус Малум е родното място на всяко зло.
В пасажа се споменава за планина, която избухва и обгаря мястото,
където злото някога се е втурнало.
Попитах само защото спомена планина, която експлодира във видението ти.
Амелиус, какво правиш? Време е да тръгваш.
Знам.
Трябва да знаят истината. - Няма да намерят нищо.
Всичко ще бъде разрушено.
Дневникът ми.
Дойде ми най-изумителната идея снощи.
Мислим, че можем да използваме ZPM на борда на Одисей. За съжаление,
наблизо няма достатъчно мощност, за да задържим червеева дупка.
Смятам, че не е добра идея, да повторим случая с Пегас.
Факт е, че успяхме да избегнем атаката на призраците на първо време.
Обаче, използвайки Одисей, вярваме, че можем да насочим четири Марк-9
стратегически атомни устройства между отделните сегменти на Свръхпортала.
Надяваме се незабелязани, те ще се задействат от всяко отваряне
на Портала. Взрива, който ще се получи, би трябвало да създаде
верижна реакция, която ще използва огромните количества енергия,
вливащи се в Портала от галактиката, която набира и да го унищожи.
Не го взривявайте още. Може да имаме нужда от Свръхпортал.
Д-р Джаксън? - Древните не са взели кивота
със себе си, сър. Той все още е в галактика Орай.
Добре тогава.
Просто трябва да уточня някои неща в записа.
Не би трябвало да е толкова трудно.
Ти си командир от армията на Орай? - Бях.
Да, беше. Естествено.
Задълженията ти като командир, замесен...
Да следвам командите на приорите, ръководство на войниците
под моя команда.
Е, добре.
Видяхте ли? Нищо особено.
Да продължим.
През времето докато бяхте тук, в нашата галактика, колко невинни
човешки същества бихте казали, че сте избили?
Въпросът е личен. Сигурен съм, че не си водите бележки.
Може би ще ми дадете приблизителна оценка. Стотици? Хиляди? Повече?
Какво искате от мен? - Искам просто да отговорите
на въпросите ми, а те са малко.
Покриват неща като твоите планове, тактики, номера, тренировки...
всичко, което може да ни помогне да се защитим от атаката,
която казваш, че идва. Колко невинни живота си отнел,
защото са избрали да не вярват в Орай?
Къде е Вала? - Нямаше да понесе гледката.
Чу ли плана? - Томин иска да е с нас. Вярва,
че може да ни помогне да установим контакт с антиорайския подземен свят.
Може да се окаже най-добрия начин да разберем какво е Ортус Малум.
Е, определено всяка помощ ще ни е от полза, като се има предвид,
че ораите в действителност са мъртви. Иначе мисията може
да се окаже много кратка. - Наистина.
Генерале. - Полковник.
Току-що казах на д-р Джаксън добрите новини. Мисията е утвърдена.
Мислех, че беше вече утвърдена. - Всъщност,
никоя мисия не се утвърждава, докато МНС не се подпише официално.
Временно ще командвате Одисей, докато трае тази операция.
Сър, това означава ли, че трябва да седя на стол?
Точно така. И ми се искаше забавата да свърши там.
Сър... - Г-н Мерек ще наблюдава мисията.
Вълнувам се. - Да, аз също.
За пръв път ще бъда на един от нашите бойни крайцери.
Ще се видим на борда, полковник. Д-р Джаксън, генерале.
Мога ли да му огранича правата? - Ти решаваш, полковник.
Това е едно от решенията, които трябва да вземат командващите.
Благодаря ви, сър. - Благодаря ви, сър.
Готови за отлитане. - Готови сме за потегляне, сър.
Добре.
Оръжията на максимум. - Сър?
Това е шега, Маркс. Да тръгваме.
Каквото и да направя срещу Гоа-улд,
няма да компенсира зверствата, които някога извърших в тяхно име.
Някъде дълбоко в себе си знаеше, че е грешно.
Глас, който не разпозна, ти крещеше да спреш.
Не видя изход. Нещата си бяха такива.
Не можеше да бъде различно. Опита се
да разубедиш себе си, че хората, които нараняваш, го заслужават.
Остана безразличен към техните болки и страдания.
Научи се да заглушаваш гласа, говорейки срещу него.
Винаги има избор. - Наистина има.
Аз избрах да го пренебрегна. - Все пак си тук сега.
Седя тук и не мога да си представя деня, когато ще си простя.
Защото той никога няма да дойде.
Един ден другите може да опитат да те убедят, че са ти простили.
Това засяга повече тях, отколкото теб.
За тях прощаването е благословия. - Ти как продължи?
Просто е. Никога няма да си простиш.
Приеми го. Наранил си други.
Много други. Това не може да бъде поправено.
Никога няма да откриеш вътрешно възмездие.
Но животът ти не трябва да свършва.
Това, което е правилно и вярно, все още може да надделее.
Ако не се бориш за това в което вярваш, всичко може да бъде
загубено за останалите. Но не се бори за себе си.
Бори се за другите. За тези, които могат да бъдат спасени
чрез твоите усилия.
Това е най-малкото, което можеш да направиш.
Мисля, че сме готови. - Набери адреса.
Изглежда имаме стабилна връзка.
Какво?
Основано на разследванията, които Даниел провеждаше като приор,
Бях сигурна, че това ще проработи. - Не съм се съмнявал в това. Просто
сега като сме тук, е страхотно.
Вкарайте я.
Видя ли това? - Кое?
Онзи възрастен човек? Какво за него?
Нищо. - Радвам се, че водим този разговор.
Добре ли си? - Да, добре съм.
Всъщност, имам чувството, че сме на прав път.
Това е Хермес. Хермес, това е Даниел.
Вала, моята жена. Все още сме женени.
Ще го обсъдим по-късно.
Томин ми каза. Не сте чули слуха, че огньовете на Селестис са излезли.
Наистина ли?
Предполагам Томин е обяснил също, че не сме от тук.
Да, така е.
Все пак съм изненадан, че подобни новини не са разпространени навред.
Така си мислиш, но изглежда Томин не е обяснил точно колко далеч живеем.
Приорите видяха в това знак, че ораите не са доволни.
Те казват, че нашите усилия срещу похода на злото не са достатъчни
и трябва да ги увеличим. - Както ти казах, много повече
кораби бяха построени. Те са готови да тръгнат.
Томин също ми каза, че търсите истинското местоположение
на Ортус Малум. - Така е.
Любопитен съм. Какво ви кара да мислите, че съществува в реалния свят?
Нали не вярвате, че всичко написано в Книгата на Източника се основава
на исторически факти? - Какво вярвам не е важно.
Искаш да ти кажа аз в какво вярвам? - Не.
Искам да го докажете. - Можем да го направим.
Това са останки от селище високо в планината, което граничи с полетата
на Селестис. Вероятно това е мястото, което Книгата посочва като
родното място на Злото. - Това поражда чувства.
Последователите на Орай строят техните свети градове на планетата
където вярват, че техните богове са победили алтераните.
Селестис, обаче не е на тази планета. - Вие ни доведохте тук.
Ако ви покажем наша карта, можете ли да ни покажете координатите
на планетата, където е Селестис?
Говорим за Ватикана на последователите на Орай, нали?
Ако огньовете не горят, значи устройството на Мерлин е
проработило и ораите са мъртви. - Но приорите не са.
Не сме дошли чак до тук, за да спрем сега, нали?
Много пъти в историята руините на Ортус Малум са били претърсвани
от приорите на Орай и онези, които вярват като нас.
Дълго сме търсили артефактите, които ще покажат истината за нашето минало,
за нашите прадеди и за Книгата на Източника.
Никога нищо не е било откривано там.
Това е добре. - Да се надяваме, че онова
което търсим е още там.
Защо не съм одведомен, че на борда има някой с нова информация
за орайската армия? - Сигурен съм, че ти се обадих,
но не ми отговори. Чакай. Може да не съм натиснал бутона докрай.
Сигурно съм изглеждал глупаво да стоя тук и да говоря на себе си.
Както и да е, бихте ли ни извинили. - Полковник,
Сигурен съм, че няма нужда да ви напомням за протокола.
Всички отиваме заедно да открием кивота, г-н Мерек, но е твърде късно
да се присъедините към нас. - Дадено ви е правото да използвате
този кораб, най-ценното предимство което притежава Земята, за да
предотврати възможността корабите на Орай да преминат през Свръхпортала.
И ето това ще направим. - Имате ли или нямате сведения,
за тръгването на още орайски кораби?
Дръпни се от пътя ми.
Инструкциите ви бяха ясни, полк. - Все още не сме там. Майор Маркс!
В навигационната система бяха вкарани нови координати. Заведете ни там.
Слушам, сър. - Нямате идея колко време имаме.
Няма да жертвам тази мисия, Земята или нашата галактика
за глупаво приключение. - Тогава ме отзовете!
Имате това право. Хайде.
Отзовете ме.
Сигурна ли си, че не искаш стола?
Не, целият е твой.
Добро завръщане. - Благодаря.
Някаква идея откъде да започнем? - Не съвсем.
Добре ли си?
Мислех си какво ли наистина е това място.
Полковник Мичел, тук майор Маркс, чувате ли?
Чуваме те, Маркс, казвай. - Някой е включил ядрото на Асгард.
Какво? - Кой?
Наистина ли не се сещаш? - Според картата за достъп, която
е използвана, бил е г-н Мерек. Стаята е изолирана и той
не отговаря по интеркома. - Не може да се заключи дистанционно.
Какво си мисли, че прави? - Не знам, по-добре да разберем.
Джаксън, Тилк, ние се връщаме! Продължавайте търсенето.
Мерек замисля нещо. Включил е асгардското ядро.
Така орайските кораби ще ни разкрият. - Да, мисля, че това е идеята.
Схванах. Вие, момчета, намерете кивота. Маркс, телепортирайте
веднага полковник Картър и мен обратно на кораба.
Това е екип SG-3, сър. Предава от планета P6X-437.
Покажете. - Генерале,
Пристигна приор през портала преди 15 мин. и веднага осъществи контакт.
Не съм сигурен как, но изглежда знаеше къде сме.
Каза, че няма намерение да ни нарани, само предава съобщение на водачите
от нашата планета. - Какво е?
Не ни го съобщава. Казва, че ще го достави лично.
Иска да го пуснем през Портала? - Тъй вярно, сър.
Знае ли, че последния път това не потръгна добре?
Запитването е за приора, не за нас. - Наистина.
Доста е настойчив. Казва, че съобщението е ключ към оцеляването
на човешкия род. Казва, че разполагаме с технология
която може временно да неутрализира силите му.
Така ли? - Тъй вярно, сър.
Очевидно слуха, че SG-1 е убил приор, се разпространява.
Дай ни час да направим нужните подготовки.
Слушам, сър. Рейнолдс, край.
Отворете вратата, г-н Мерек. Наистина ли мислите, че не можем
да заобиколим защитата на вратата? Отговорете ми, Мерек.
Изложил сте този кораб и всички от борда му на сериозна опасност.
Знаете, че активирането асгардското ядро ще алармира всеки
орайски кораб за нашето присъствие. Предполагам, че твоят план
ме принуждава да предприема действия срещу тях.
Картър? - Почти.
Не иска да се изключи. - Не.
Създава нещо виртуално. Какво е? - Ще видите. Мисля, че почти е готово.
Какво по дяволите си мислиш? - Върша работата, за която
съм изпратен, не като теб. Спирам всяко следващо нашествие на Орай.
Тогава как ще допринесе смъртта ни за това?
Уверявам ви, че не е такъв плана. - Наистина ли? Защото ни предстои
да бъдем обиколени от орайски кораби.
Сещам се за две възможности. Можем да изключим това нещо и да се
надяваме на бягство или можем да останем и да се бием, и да загубим.
Там ти е грешката. Винаги има други възможности. Просто не ги виждаш.
Не искам да съм песимист, но положението е безнадеждно.
Не отчитам никаква енергия, гледахме буквално под всяка скала и камък
в тази планина, но не съм сигурна какво трябва да направим.
Или може да почакаме Даниел да получи поредното си видение.
Мисля, че тук има нещо.
Мисля, че се очаква да слезем там долу.
Тук е полковник Картър, имаме нужда от АРП (антирепликатор) в стаята
с компютърното ядро. - Не се тревожете, защитено е
от силово поле. - За сега. Ако искате да знаете
нищо не ги задържа за дълго. - Имате ли някаква идея
какво ни струваше да изтребим тези машинки?
Ето защо ще бъдат толкова ефективни в неутрализирането на орайския флот.
Това е плана ти? Ти какво, полудя ли?
Планът не е мой, а на МНС.
В случай, че Свръхпорталът от тази страна е невъзможно да се разруши,
беше измислен резервен план. Знаехме, че може да се доведат
ораите до Одисей, включвайки ядрото.
Да, може би ще загубим всичко в битка, поради голямото им количество,
но сигурно можем да ги задържим достатъчно дълго, за да вкараме
репликатора на борда на техен кораб. Тогава, надявам се
ще можем да избягаме.
И тъй като не беше склонен да унищожиш Портала,
не ми остави избор. - Дойдохме тук да открием кивота.
Никой не очакваше да го откриеш. - Моля?
Корабите на Орай се приготвят за тръгване.
Доколкото знаем, те вече са тръгнали. - Очевидно това не си го измислил сам.
Кой написа тази програма? - Има ли значение?
Благодаря. - АРП-то няма да преодолее щита.
Когато го изключа, не се колебай. И не пропускай.
Зац нямаше ефект върху тях. - Нито пък това нещо.
Трябват ви автомати P-90. Не го оставяйте да се измъкне!
Защо не проработи? - Смятам, че тази особена
чувствителност не е била програмирана за този модел.
Ловко копеле, защо не ни каза? - Очевидно нямаше да ми позволите
да се включа в плана. - Ако не го спрем,
ще канибализира този кораб и ще започне да се множи.
Надявам се. - Благодарение на теб, сега то е
единствената ни възможност да спрем орайския флот.
И какво ще направи МНС, когато репликаторите свършат с орайския флот
и решат да поемат на малка разходка обратно през Свръхпортала?
Взети са мерки, за да не се случи това.
Самоунищожение. Създал си команда за самоунищожение
при програмирането. - Казах ти.
Не бях аз.
12 екипа са въоръжени и претърсват отгоре до долу.
Тези неща са хитри, капитане. Ще избегнат всяко място от кораба
с вътрешни сензори. Достатъчно са малки, за да минават през
вентилационните шахти или през кухите стени и е въпрос на време преди
да станат повече от едно. - Ще го намерим, сър.
Картър, казвай. - Асгардското ядро е било проектирано
приятелски към потребителя. Който и да е направил тази програма,
не е имал представа за репликаторската технология. Само са представили какво
искат да направят и ядрото е попълнило празните места. За нещастие
това означава, че пълната програма я има само в базата данни на ядрото.
Трябва да го оставиш включено, за да откриеш командата за самоунищожение.
Ако въобще съществува. - Колко дълго?
Не знам. Опитвам се да стесня претърсването, но е трудно.
Добре, просто забрави факта, че стоим тук, крещим и ръкомахаме
на ораите. Те вероятно вече знаят къде се намираме.
Да направим скок в хиперпространството. Поне ораите няма да ни атакуват.
Да, но могат да ни проследят и не можем да останем там завинаги.
Повярвай ми, ако не открием този репликатор или командата за
самоунищожение, "завинаги" няма да е голям проблем.
Момчета, Мичел е, вземаме ви незабавно на борда.
Чакай, не можем още. - Мерек включи компютърното ядро.
Така, че очакваме скоро орайски кораби.
Освен това, имаме малък репликаторски проблем.
Така, че ще скочим в хиперпространството, за да избегнем
лошите, докато се справим с него. - Не каза ли "репликаторски проблем"?
За нещастие, да, казах.
Майор Маркс, телепортирайте екипа обратно на борда.
Веднага щом пристигнат, ни изведете в хиперпространството.
Сър, опитвам се да ги телепортирам екипа, но системата не отговаря.
Загубих контрол над бордовия компютър.
Включил се е сам някъде. - Това беше бързо.
Няма много за изучаване. Всичко за Одисей и неговите системи
е програмирано в паметта на репликатора.
Опитва се да изолира командите за поддръжка на живот, навигация и
хипердвигателите и да ги ограничи до асгардското ядро. Надявам се
ще установя някакъв контрол оттук. - Ще помогна да намерят оная гад.
Какво е репликатор? - Не би искал да знаеш.
Отново съм аз. Вашият приятел и съсед, командира на кораба.
Изглежда имате още малко време. Имаме проблем с телепортирането в момента.
Обещавам ви...
Добре, значи? Напред.
Как мислиш, Мускул?
Чакайте, чакайте, не може. Не знаем дали този тунел е стабилен.
Значи се връщаме, Даниел Джаксън?
Залагай бомба.
Сър, загубихме външните строеви връзки,
Има колебания в енергийната мрежа.
Да, схванах.
Даниел Джаксън.
Това е. - Сигурен ли си този път?
Определено. Намерихме го.
Показваш голяма смелост като ме срещаш лично, генерале.
Кураж ти трябва само като се срещаш с това, от което се страхуваш.
Огньовете на безразличието горят без болка.
Пази се от силата или ще те погълне преди да разбереш.
Можеш да пропуснеш огъня и сярата.
Ако си тук, за да ми кажеш, че най-после тръгвате срещу Земята,
вече го знам. - Не е твърде късно.
Позволи ми да предам съобщението на твоя свят.
Източника е пътя към спасението и всички ще бъдете пощадени.
Искам да ти кажа, че дори да те оставя да се изкажеш,
не мисля, че света ще те послуша. - Тогава всички сте обречени.
Може би е така. Но не мисля, че вие ще го направите.
Не бих бил толкова сигурен. - Наистина ли?
Какво ви забави толкова? Земята сигурно е най-гъсто населената
планета в галактиката. Какво чакате?
Наистина се опитахте... да ни предупредите няколко пъти, но можеше
да се справите и по-добре, нали? Били сме огромен трън в очите ви.
Наистина ли очаквате да повярвам, че...
сте запазвали най-доброто за накрая?
Какво се обърка? Вие никога не оставате без думи.
Ще ти кажа какво мисля. Казвам, че този ход
е изпълнен с отчаяние. Не сте сигурни, че лесно ще ни смачкате.
Вашите защити са нищо пред мощта на Орай,
който ще се спусне като Апокалипсис над...
Да, да, ето нещо ново.
Ораите са мъртви. Избихме ги.
Изпратихме оръжие през Свръхпортала, разработено от бивш древен,
и ги очистихме. Тези същества, които наричате богове,
които ви лъжеха и манипулираха
за собствените си егоистични причини, са мъртви.
Всичко което си мислехте, че правите в тяхно име
е без никакъв смисъл. - Сгреших.
Вие не сте смел, генерале. Вие сте лекомислен.
Вашата планета ще гори в бездната на мрака.
Ще видим това. Има нещо, което знам със сигурност.
Ако ще ходим в ада, вие ще дойдете с нас.
Ако искате, вървете в пламъците и изгорете.
Сър, мисля, че проследихме проблема до контролна зала на вашето ниво.
Разбрах.
До целия персонал, говори полковник Мичел. Моля докладвайте, свалих го.
Сам, изглежда доказват името си. Има повече от един на този етаж.
Колко? - Много.
Оригиналът сигурно се е обявил за кралица вече.
Добрите новини са, че е прикрепен на едно място. Другите репликатори
ще му донасят суровини, които то ще използва, за да създаде нови единици.
Това търси за сега? Кам?
Даниел, за Бога стига си се суетял и просто го отвори.
Чакай, чакай, чакай!
Какво се очакваше да стане? - Нищо.
Не мисля, че е включен. - Може би е счупен.
Сигурно е свършил източника на енергия. - На милиони години е.
Мисля, че не е включен. - Ами, включи го тогава.
Мисля...
че има нещо общо с тези символи.
Приличат на бутони.
Вероятно трябва да ги изучим по-внимателно на повърхността.
Добра идея.
Кам, там ли си? Отговори, моля!
Съжалявам за това, Сам, свършиха ми мунициите и трябваше да се скрия.
Разбрах.
Полковник, засичам четири орайски кораби майки.
Опитват се да ни обградят. - Ясно. Скачай в хиперпространството.
Одисей, тук е Тилк, отговорете.
Предполагам не сте открили магическото копче за изключване?
Не. Репликаторите ще тръгнат към ядрото рано или късно.
Не знам защо не са го направили още. - Имайки предвид техния брой?
Каквото и да се опитват, искат поемат пълен контрол над кораба.
За целта, трябва да влязат в тази стая. - Трябва да ги спрем.
Има хора в капан навсякъде. - Репликаторите са блокирали
повечето асансьори и врати. - Опитват се да блокират екипажа.
Изключили са системи из целия кораб. - Репликирането отнема много енергия.
Предполагам, че кралицата се намира някъде до главен коридор.
Постави целия персонал тук, защитавайте тази стая на всяка цена.
Вероятно ще трябва да заварим вратата.
Няма да можете да излезете. - Ако репликаторите влязат
в ядрото, няма да има значение. - Завари я. Отивам да открия кралицата.
Как? - Както казваше баба, ако искаш
мед, следвай пчелите. - Звучи като добър начин да се ужилиш.
Искам да изляза. Има ли някой?
Помощ!
Вала Мал Доран?
Одисей, тук е Тилк. Чувате ли ме?
Одисей, тук е Тилк. Можете ли да ме чуете?
Господи!
Твоите богове не могат да те спасят сега, Даниел Джаксън.
Това твърдение въобще не ме задоволява.
Моля ви, милост.
Идват.
Картър, намерих го. То е в шахта на товарен отсек три.
Това е добре. Сега се разкарай оттам. - Не искаш да го взривя?
Не още.
Сам, в момента създава още от малките буболечки.
Унищожаването на царицата, ще доведе всеки репликатор право при теб.
Не е добър план, докато не открием кода за изключване.
Те още не са тръгнали към ядрото. Когато го направят, ще имаме нужда
от отвличане на вниманието. - Разбрано.
Тази програма е огромна. Ще отнеме седмици, да се проучи.
Ским. - Ами, ако я пропусна?
Тя е основно направление като тази, която ги кара да се възпроизвеждат.
Само, че тази, когато се настрои на определена честота, ще им заповяда
да се изключат. Би трябвало да е странична.
Какво по дяволите?
Дотук със слуховете.
О, не! - Какво?
Поисках ядрото да анализира програмата, търсеща командата за изключване.
Твърди, че няма такава. - Можем ли да създадем командата?
Вече започна. - Радвам се да те видя, Майко.
Или да те наричам Вала? Мисля, че се отказа от нашата кръвна връзка
последният път, когато те видях. - Тъй като въобще нямаш кръв.
Ще бъдеш доволна, да разбереш, че оръжието на Мерлин проработи.
Орай бяха унищожени. - Наистина ли?
Някак си ти и твоите простосмъртни приятели унищожихте голяма група
от много силни издигнати същества. - Ние сме много упорити.
Винаги съм казвала, че не знаеш какво можеш, докато не опиташ.
Съгласна съм. - Изглежда не си разстроена за това.
Не.
Енергията, прехвърлена от ораите на техните последователи беше
разпространена сред много други. Сега, като се издигнах, го разбрах.
Ако не ни убиеш бързо. - Срамота е, че не мога да използвам
твоето малко откритие, да накарам всички в твоята галактика
да ме следват. Ще бъде много по-човечно.
Обаче няма да е толкова забавно. - Не, че искам да ти давам идеи,
но защо не можеш да използваш кивота?
Няма да е същото. Хората трябва да бъдат принудени да ме приемат
каквато съм в действителност - Малко хлапе с комплекси на Бог.
Не, Майко. - Кивота може да бъде програмиран
хората да вярват само в истината. - След като древните бъдат унищожени,
ще бъда създание с неустоима мощ, почитана от всички под мен.
Истински Бог, както и да го погледнеш. Какво ще кажеш?
Знаеш ли, мисля, че наистина... Между нас нещо се обърка.
Кого заблуждавам? Знаех, че си задник, от момента когато се срещнахме.
Полковник, свършват ни мунициите.
Кам, наистина ще ни помогнеш, ако ги разсееш сега.
Прието, Сам, работя по въпроса.
Превземат ни. Трябва да ги изтеглиш.
Бързам.
Това ли търсиш? - Изпуснах ли го?
Би ли имал нещо против да натиснеш това копче и да ни взривиш?
Защо искаш да премахнеш древните? Сериозно, колко хора последователи
ти трябват? Не можеш ли просто да живееш с това което имаш и да бъдеш
щастлива. Искам да кажа, че и моята майка ми казваше: "Вала, щастието
не е нещо, което можеш да си купиш."
Или в този случай - да откраднеш.
Но, мисля, че целта е... - Те са заплаха за мен.
Разбирам, но тях не ги е грижа за теб.
Разбраха, че ораите са заплаха и не направиха нищо по въпроса.
Това си избрала да вярваш. Дали са ти средствата да унищожиш Орай.
Няма да се спрат пред нищо, за да ме унищожат. Няма да намеря покой
докато те съществуват.
Искаше ми се да не си наследила моята решителност.
Сър, сензорите с дълъг обхват току-що уловиха седем орайски кораби-майки
излизащи от хиперпространството
в нашата слънчева система. - Генерале, виждаме врага.
Изглежда са на позиция, сър. - В момента.
Тъй вярно, сър. Защо мислите така, сър?
Оръжейната платформа в Антарктика не е способна
да защити планетата от седем орайски кораба.
Какво чакат, тогава?
Не знам, просто се радвайте, че ни дават още време.
Сър, гледайки колко малко оръжие имаме, не разбирам как времето ще
ни е от помощ или още повече - ще ни спаси.
Надявах се... SG-1 може да се появи скоро.
Тъй вярно, сър - Казвам ти, че поне няма
да се дадем без бой. Ландри, край.
Току-що излязохме от хиперпространството.
Това е смешно, тъкмо си мислех, че не можем да се прецакаме повече.
Репликаторите взеха контрол над навигацията и хипердвигателите.
Появиха се четири орайски кораби-майки на сензорите!
Убий ме! - Повярвай ми, опитвам се.
Направиха го, за да се доберат до кода за самоунищожение.
Какъв е той? Кажи ми! - Не знам.
Той е на другия край на кристала.
Не е свършило. Не се предавай.
Ти не си Мерлин. - Тук съм, да ти помогна.
Тогава ми помогни. - Трябва да откриеш силата.
Няма.
Не.
Не, писна ми. Пък и точно сега не съм в настроение за игри.
Ти не си плод на въображението ми и не си... Мерлин.
Ти си Морган ле Фей. - Бълнуваш.
Мерлин умря. Не се издигна.
Спря да ми се явява и е... изчезнал.
Древните трябва да могат да видят през маската ти, знам, че и аз мога.
Просто не разбирам, защо мислиш, че е важно.
Ти беше издигната. Знаеш колко трудно може да бъде.
Общуването с по-ниските нива
не е разрешено. - Да, знам. Правил съм го няколко пъти.
Забранено е да ми помагаш, а да разбера, че ми помагаш, ами това е...
още по-лошо. - Направих го веднъж и ме спряха.
Бях заточена тогава.
Все пак си тук.
Мерлин видя ораите такива, каквито са.
Знаеше, че трябва да бъдат спрени. Аз бях тази, която го спря първия път.
Ти го запази жив.
Помогна ни да го открием. - И осъзна, че е бил прав.
Ораите щяха да унищожат древните.
Независимо, дали си признават или не, ние ги спасихме.
Смятам, че заслужаваме помощта на древните в замяна.
И аз така мисля.
Могат ли да ни помогнат? - Направих, каквото можах.
Не, можеш да направиш повече. Можеш да направиш много повече и трябва.
Не и сама. По-силна е от мен.
Тя...
Имаш предвид Адрия, нали? - Сложила си е мантията на Орай.
Да, страхувах се от това. - Тя има тяхната галактическа сила.
Тогава я вземи от нея.
И не просто заради нас.
Разсеях я, помогнах ви, когато се нуждаехте от мен.
Уверявам те, Даниел, направих, каквото можах.
Достатъчно е да използваш кивота върху един приор.
Кристалите, в техните жезли, са свързани един с друг.
Така досите общуват едновременно с всички. Ако можеш да промениш само
един от тях, силата на Адрия ще отслабне доста.
Как? Как?
Картър, надявам се да ме чуваш. Програмата за самоунищожение
е на другия край на кристала.
Програмата за самоунищожение е на другия край на кристала.
О, по дяволите.
Томин. Томин, аз съм, Вала.
Хайде. Ставай!
Ела тук.
Слушай. Всичко ще бъде наред, обещавам.
Можеш ли да се вземеш в ръце?
Добре. Сега искам да ми помогнеш, да открием Даниел.
Аз съм тук. - Добре ли сте?
Не се чувствам много добре. - Хайде да намерим кивота.
Елате.
О, стига.
Щитовете са на 18%, хипердвигателя още не работи.
Изведнъж тя изчезна, сякаш има да прави нещо важно.
Когато се обърнах, седем символа на кивота светеха.
Беше Морган. - Тя помага ли, защото
ако е така, не разбирам. - Кои седем символа?
Нали не очакваш да ги помня? - Когато от това зависи съдбата на
две галактики, очаквам да помниш оставената ти следа от някой издигнат.
Светването не траеше дълго, по-скоро като проблясък, когато се обърнах.
Осъзнах, че съм сама... не за теб. - Кои?
Един тук, два тук, два тук и два там.
Всички едновременно. - Някой идва.
Добре, седем символа. - Просто предположи.
"Верамас" е истина на езика на древните.
Два там.
Не познах.
Тук е полковник Мичел от земния кораб Одисей. Ние се предаваме.
Моля, спрете огъня. Повтарям, предаваме се.
Сам? Не мисля, че ще спрат.
Трябва да включа хипердвигателя навреме. Не можем да издържим повече.
Свърши се. Не можете да победите.
Има само един път, силата и славата на Източника.
Адрия. Съжалявам.
Иска ми се нещата да бяха различни. - На мен също.
И какво смяташ да правиш? Очевидно никога няма да се съгласим.
Сега ще ме убиеш ли?
Не! Не можете да ми отнемете силата.
Мисля, че току-що го направихме.
Всички ще горите в огъня на вечните мъки.
Не и ако аз мога да направя нещо по въпроса.
Ти си нищо пред мен.
В момента съм повече.
Какво?
Какво каза? Не разбирам. - Той каза: "Имай милост".
"Бях сляп, но сега прогледнах"
Сам!
Защо спряха? - Не знам,
но се радвам, че го направиха.
Беше "Източник". - Какво беше?
Паролата, която задейства кивота.
Осъзнах го, докато Адрия говореше на езика на древните. Думата също
означава истина, на по-древен диалект.
Изглежда алтеранът, който го е построил, си е мислил, че е иронично.
Знаеш ли, започвам да си мисля, че иронията е много надценена.
Премисли ли?
Не.
Не разбирам. - Вземи го.
Искаме да ти покажем нещо.
Какво значи това? - Сам ще видиш.
Как мина? - Проработи очарователно. Даниел
беше прав. Скиптрите на приорите изглежда са свързани някак.
Бяха ли във всяка галактика? - Да, каквато и подпространствена
връзка да има, тя е ограничена.
И когато Даниел отвори кивота за приора, всички получиха съобщението.
Корабите се оттеглиха. Съжалявам, че го пропуснах.
Как я караш? - Нали знаеш,
чувствал съм се и по-зле.
Когато се почувстваш по-добре, МНС ще иска да се срещне с теб.
Така ли? - Нещо като извинение.
Не знам. Оздравяването ми може да отнеме време.
Но не прекалено дълго, надявам се. - Не.
О, съжалявам. - Няма нищо.
Предполагам, че малко боли. - Аз ще...
те оставя да си починеш.
Сам. - Да.
Какво има в чантата? - Господи, почти забравих.
Опекох ги за теб. - Макарони.
Сигурна съм, че не са хубави, колкото тези на баба ти.
Приятно завръщане.
Бузата добре ли е? - Да.
Ще станеш велик водач.
Когато бях измъчван от приора, поученията за Източника ми дадоха
силата, от която се нуждаех.
Все още има много неща за него, които са от голямо значение за мен.
Не се и съмнявам, че има морал и поука в него. Това го е направил
толкова силен закон за толкова много хора.
Мисля, че по принцип идеята да се надминем и да търсим издигане,
по един или друг начин, е това за което става въпрос.
Просто има нужда от поправки.
С това се заемаш ти и твоите хора.
Обаче мога скромно да заявя, че частта с изгарянето на клада
за тези които не го следват, ще изчезне най-напред.
Може да сложите някои цветни картинки.
Досега не съм питал, защото знам отговора.
А сега като си тръгвам. Не знам точно
къде ми е мястото.
Но надявам се, че е тук.
Съжалявам.
Знам, че никога няма да поправя нещата, които съм направил.
Но ти обещавам, че ще прекарам остатъка от живота си в опити.
Знам.
Също и аз.
Знам, че бях този, който го откри. Не съм напълно доволен от факта,
че бяхме принудени да го използваме. Беше по-добре от алтернативата.
Никой не спори с теб. - Но е много опасна част от
технология, за да си лежи на земята. - Не зависи от мен, д-р Джаксън.
Нека си представим, че някой измисли начин да го препрограмира. Или по-лошо,
ако попадне в грешните ръце. Може да бъде най-мощното оръжие на света.
Уведомен съм за рисковете. Също и МНС.
За сега, кивота се изучава в зона 51.
Това е всичко, което знам. Съжалявам, д-р Джаксън.
Направих всичко, което мога.
Някак странно е да нямаш противник, с когото да се биеш.
Това си мислехме и когато победихме Гоа-улд, и репликаторите, първия път.
Джаксън и Вала се погрижиха за това. - Това с Орай не беше по наша вина.
Просто приеми вината, ще свикнеш. - Играхме голяма роля в справянето
с проблема. - Това беше така.
Все още има много планети в нашата система от портали, които могат
да останат неизучени. - Да. Нека да видим
какви тайни съдържа P3K-546. - И какво съкровище.
Сигурен съм, че ще излезе нещо. - Уолтър, набери го!
Субтитри: Slavy CHC & Nikola NSS.
http:/subs.sab.bz